<html><head><meta name="color-scheme" content="light dark"></head><body><pre style="word-wrap: break-word; white-space: pre-wrap;">NejkrÃ¡snÄ›jÅ¡Ã­m dÃ­lem BoÅ¾Ã­m je svÄ›t, vÅ¡elikÃ© neviditelnÃ© BoÅ¾skÃ© vÄ›cÃ­ viditelnÃ©
ukazujÃ­cÃ­. NejkrÃ¡snÄ›jÅ¡Ã­ je ale naÅ¡e duÅ¡e, jÃ­Å¾ je dÃ¡no, myÅ¡lenÃ­m zobrazovat ve
svÃ©m nitru svÄ›t i vÄ›ci veÅ¡kery. NejkrÃ¡snÄ›jÅ¡Ã­ je Å™eÄ, jejÃ­Å¾ pomocÃ­ vmalovÃ¡vÃ¡me
vÅ¡elikÃ© obrazy svÃ© duÅ¡e v duÅ¡i druhÃ©ho. NejkrÃ¡snÄ›jÅ¡Ã­ je pÃ­smo, jÃ­mÅ¾ zachycujeme a
natrvalo upevÅˆujeme Å™eÄ, samu o sobÄ› prchavou a pomÃ­jejÃ­cÃ­, a jÃ­mÅ¾ jako bychom ji
zadrÅ¾ovali, aby trvala. NejkrÃ¡snÄ›jÅ¡Ã­ jsou knihy, pÃ­smem ladnÄ› sestavenÃ©, jimiÅ¾
zpodobenou moudrost posÃ­lÃ¡me lidem, mÃ­stnÄ› Äi ÄasovÄ› vzdÃ¡lenÃ½m, ba dokonce i
pozdnÃ­mu potomstvu. NejkrÃ¡snÄ›jÅ¡Ã­m darem BoÅ¾Ã­m je vynÃ¡lez tiskovÃ½ch liter, jimÅ¾ se
knihy nesmÃ­rnÄ› rychle rozmnoÅ¾ujÃ­.

SazeÄ, maje pÅ™ed sebou kasu, naplnÄ›nou kovovÃ½mi literkami, uloÅ¾enÃ½mi v
pÅ™ihrÃ¡dkÃ¡ch, dÃ­vÃ¡ se do rukopisu, postavenÃ©ho na vidlici tak, aby pohodlnÄ› vidÄ›l,
v levÃ© ruce sÃ¡zÃ­tko, pravou rukou vybÃ­rÃ¡ (z pÅ™ihrÃ¡dek) literky a sklÃ¡dÃ¡ je do
sÃ¡zÃ­tka v slova: kdyÅ¾ naplnÃ­ sloupec, pÅ™enÃ¡Å¡Ã­ je na desku. Jakmile pak je naplnÄ›n
poÄet sloupcÅ¯ pro jednu stranu archu, rozdÄ›lÃ­ je pÅ™Ã­loÅ¾kami, ovÃ¡Å¾e je a stÃ¡hne
Å¾eleznÃ½mi rÃ¡my, aby se nerozpadly; a tÃ­m se podle svÃ©ho mÃ­nÄ›nÃ­ svÃ© povinnosti
zhostil.

A tak tito vÅ¡ichni pracujÃ­ce vzÃ¡jemnÄ› vykonÃ¡vajÃ­cÃ­ jakoby hraÄkou podivuhodnÃ©
dÃ­lo, lidem kdysi nepochopitelnÃ©, jen kdyÅ¾ majÃ­ vÅ¡ichni to, Äeho je pÅ™itom
potÅ™enÃ­, jednak odbornÃ© znalosti zbystÅ™enÃ© praxÃ­, jednak vytrvalou pozornost a
pÃ­li. Znalosti: ponÄ›vadÅ¾ tÅ™ebaÅ¾e je tiskaÅ™stvÃ­ Å™emeslem, je nejsubtilnÄ›jÅ¡Ã­m
umÄ›nÃ­m, sklÃ¡dajÃ­cÃ­m se z pÅ™eÄetnÃ½ch maliÄkostÃ­, na nÄ›Å¾ nutno dÃ¡vat dobrÃ½ pozor.
Pozornost a pÃ­li: ponÄ›vadÅ¾ zde, kde se stÃ½kÃ¡ tolik maliÄkostÃ­, velmi snadno se
nÄ›co pÅ™ihodÃ­, co by dÃ­lo ruÅ¡ilo, kdyby se nebdÄ›lo.

Tolik ve vÅ¡eobecnosti o tom, jak se tisknou knihy vÅ¯bec. JestliÅ¾e by se naskytla
otÃ¡zka, jak vznikajÃ­ knihy dobrÃ©, bude tÅ™eba Å™Ã­ci, Å¾e je Å¾Ã¡doucÃ­ za prvÃ© rozumnÄ›
sepsanÃ½ rukopis, hodnÃ½ svÄ›tla a nikoli tmy; na druhÃ©m mÃ­stÄ› elegantnÃ­ typy; na
tÅ™etÃ­m ÄistÃ½ papÃ­r; na ÄtvrtÃ©m pak pozornÃ¡ prÃ¡ce, aby vÅ¡e aÅ¾ do poslednÃ­ ÄÃ¡rky
bylo zÅ™etelnÃ©, rozliÅ¡enÃ© a sprÃ¡vnÃ©.
</pre></body></html>